# 3 Юнона

### от Уикипедия, свободната енциклопедия

3 Юнона
Откриване A
Открит от | Карл Лудвиг Хардинг
Дата | 1 септември, 1804 г.
Предварително означение | няма B
Категория | Основен пояс (Семейство Юнона)
Орбитални параметри C Епоха 14 юли 2004 г. (юлиански ден 2453200,5)
Ексцентрицитет (e) | 0,258
Голяма полуос (a) | 399 102 Gm (2,668 АЕ)
Перихелий (q) | 295 949 Gm (1,978 АЕ)
Афелий (Q) | 502 255 Gm (3,357 АЕ)
Орбитален период (P) | 1591,609 дни (4,36 години)
Средна орбитална скорост | 18,24 km/s
Инклинация (i) | 12,972 °
Дължина на възходящия възел (Ω) | 170,127°
Параметър на перихелия (ω) | 247,890°
Средна аномалия (M) | 254,993°
Физически характеристики
Размери | 233,9 km
Маса | 2,824×1019 kg
Плътност | 4,2 g/cm³
Повърхностна гравитация | 0,13 m/s²
Втора космическа скорост | 0,18 km/s
Период на въртене | 0,3004 дни
Спектрален клас | S-клас астероид
Абсолютна величина | 5,33
Албедо | 0,238
Средна повърхностна температура | ~163 K
редактиране

3 Юнона е астероид, открит на 1 септември 1804 г. от немския астроном Карл Лудвиг Хардинг, използвал двуинчов телескоп. Разположен е в основния пояс. Носи името на митологичната фигура Юнона, най-значимата богиня от римската митология.

Юнона, главния представител на Семейство Юнона е един от най-големите астероиди в основния пояс, с диаметър от 234 km. Счита се за принадлежащ съм S-клас астероидите, тъй като е високорефлективен и съставен от никел, желязо, магнезий и силикати.

Според Джеймс Хилтън орбитата на Юнона през 1839 г. се е променила незначително, вероятно под гравитационното въздействие или сблъсък с друго тяло.

Юнона е първият астероид, наблюдаван по време на окултация. На 19 февруари 1958 г. той затъмнява звездата (SAO 112328). Впоследствие са наблюдавани още няколко окултации.

През 2003 г. Юнона е заснет от телескопа Хукър на обсерваторията Mount Wilson, който използва адаптивна оптика. Определен е диаметър от 267 km, като общата форма на астероида е неправилна. След наблюдения в инфрачервения диапазон е установено наличието на 100 километров кратер, образуван в близкото минало (в геоложки мащаб) на астероида. Спектрографски наблюдения показват че Юнона вероятно е източникът на често срещаните скалисти метеорити, наречени хондрити, съдържащи примеси от оливин и пироксин.

### [редактиране] Източници

- Страница на Джеймс Хилтън в Военоморската обсерватория на САЩ
- Публикация съдържаща изчисления на масите на тела в астероидния пояс

Астероиден пояс
... | 2 Палада | 3 Юнона | 4 Веста | ...
1 Церера | 2 Палада | 3 Юнона | 4 Веста | 5 Астрея | 6 Хеба | 7 Ирис | 8 Флора
9 Метис | 10 Хигея | 11 Партенопа | 12 Виктория | 13 Егерия | 14 Ирена
15 Евмония | 16 Психе | 17 Тетис | 18 Мелпомена | 19 Фортуна | 20 Масалия

Малки планети
Вулканоиди | Астероиден пояс | Астероидни групи и семейства
Близкоземни астероиди | Троянски астероиди | Кентаври
Транснептунови обекти | Дамоклоиди | Комети | пояса на Кайпер | Облак на Оорт
За други обекти и региони виж: Двойни астероиди, Астероидни спътници и Слънчева система. Виж също: списък на астероиди

Взето от „http://bg.wikipedia.org../../../3/_/%D1%8E/3_%D0%AE%D0%BD%D0%BE%D0%BD%D0%B0_fd3a.html“.

Категории: Слънчева система | Астероиди

##### Views

- Статия
- Беседа
- Текуща версия

##### Търсене

##### На други езици

- Alemannisch
- Asturianu
- Brezhoneg
- Català
- Corsu
- Česky
- Deutsch
- Ελληνικά
- English
- Esperanto
- Español
- Suomi
- Français
- עברית
- Hrvatski
- Interlingua
- Italiano
- 日本語
- 한국어
- Latina
- Nederlands
- ‪Norsk (nynorsk)‬
- Polski
- Português
- Русский
- Slovenčina
- Svenska
- 中文