# АЕЦ Белене

### от Уикипедия, свободната енциклопедия

АЕЦ Белене е атомна електрическа централа (АЕЦ) в строеж на 3 км от град Белене и на 11 км от град Свищов.

## [редактиране] Хронология

Площадка „Белене“ е утвърдена за изграждане на втора АЕЦ у нас с Постановление № 9 от 20 март 1981 г. на Министерския съвет. С Решение № 197 от 31 декември 1981 г. на Бюрото на Министерският съвет площадката за изграждане на АЕЦ „Белене“ е отчуждена и предадена на Министерството на енергетиката. В края на 1980 г. и началото на 1981 г. „Енергопроект“ — София, изготвя документация за „Инженерно усвояване и подготовка на площадката за строителство“. В съответствие с работните проекти усвояването на площадката започва в началото на 1982 г.

Полагането на основите на бъдещата електроцентрала през 1987 г. по проект на „Атоменергопроект“ — Киев и „Енергопроект“ — София, предвиждащ изграждането на 4 блока WWER-1000/V 320. В периода 1988 — 1990 г. са изпълнени около 40% от дейностите по изграждането на първи блок и е доставено 80% от основното оборудване. През 1990 проектът е замразен, а на площадката се извършват единствено консервационни работи.

На 20 декември 2002 Министерският съвет взима решение за продължаване работата по изграждането на АЕЦ „Белене“. В началото на 2003 г. Министерството на енергетиката предприема стъпки за актуализация на наличната база и оценка относно изграждането на новата ядрена мощност. През февруари 2003 министърът на енергетиката Милко Ковачев изпраща писма до 6 водещи световни компании в областта на ядрената енергетика с искане за актуална техническа, икономическа и финансова информация.

Със заповед на Министъра на енергетиката и енергийните ресурси от 7 май 2003 е създадена експертна работна група във връзка с изграждането на централата. В нея са включени експерти от Министерство на енергетиката и енергийните ресурси, Министерството на околнара среда и водите, Министверство на транспорта и съобщенията, Министерството на вътрешните работи, Министерството на здравеопазването, Агенцията за ядрено регулиране, Държавната комисия по енергийно регулиране, Държавна Агенция Гражданска защита, НЕК и БулАтом. На 4 юли 2003 година е приета програма за дейността на експертната комисия. Тя включва четири етапа:

- Предпроектно проучване и ОВОС за изграждането на АЕЦ „Белене“
- Вземане на решение за изграждане, провеждане на тръжна процедура и избиране на изпълнител на проекта
- Преговори и сключване на договор с изпълнителя
- Изграждане и въвеждане в експлоатация

През май 2005 г. е съобщено, че се очаква се токът от АЕЦ „Белене“ да струва между 3,2 и 3,7 евроцента за киловатчас, което ще е най-скъпата електроенергия, произвеждана някога в България. За сравнение, централата с най-скъпия ток в България в момента (2005 г.) — ТЕЦ „Бобовдол“, продава ток на НЕК за 4,85 ст. (2,48 евроцента) на киловатчас, а цената на тока от АЕЦ „Козлодуй“ е 1,49 ст. (0,76 евроцента). (2005 г.) [5]

### [редактиране] Компроматното писмо от 2004 г.

На 4 май 2004 г., след решението на правителството да размрази проекта за централата, е разпространено анонимно писмо, в което се твърди, че се планира канадската държавна фирма AECL да подкупи българското правителство за да бъде избрана за строежа. Според писмото, посредници на министър-председателя Симеон Сакскобурготски са влезли във връзка с висши служители на канадската фирма за да ѝ поискат комисиона. Един от посредниците била сестрата на Симеон - Мария-Луиза, която имала връзки с някои официални лица в Канада от времето, когато е живяла там. Бизнесменът от български произход Игнат Канеф и съпругата му Димитрина - бивш служител на Държавна сигурност, пък, имали намерение да прикрият подкупа за премиера, като купят на нереално високи цени част от имотите му в България. Канеф предлагал да получи парите като сделка за сграда на бъдещо канадско посолство в София. [6]

Информация за писмото се появява за пръв път в канадски вестник, а в България е разпространено няколко дни по-късно, на 4 май 2004 г., когато то е оставено за журналистите в София прес след пресконференция на коалиция „Белене“, която е против строежа на новата централа.

Според правителството писмото не отговаря на истината; писано е в България, а не в Канада и това е доказано от експерти лингвисти; цитираният подкуп - между 40 и 80 млн. долара е нереалистично висок, а Мария-Луиза е живяла в Канада твърде отдавна (преди 30 години) за да има някакви връзки там.[1] В България и Канада започват разследвания, но без резултат. Канадската фирма отрича да ѝ е искан подкуп, а авторът на компромата не е разкрит.

## [редактиране] За и против

### [редактиране] За

- България е силно зависима от промените във световните цени на всякакви въглеродни горива.
- България няма особени важни залежи на течни въглеводороди, която я прави силно зависима от вносa им.

- Залежите от въглища сами по себе си не биха могли да покрият нуждите от раsтящата вече Българска икономика за в бъдеще.

- България е била основен износител на ел. енергия, което и дава икономически аванс и политическа сила на Балканите.

- Най-новите типове реактори дори и при пълна авария сами прекратяват процеса на атомното разпадане, предотвратявайки така теч на радиация в околността.

- Най-новите типове електроцентрали издържат на вероятни терористични самолетни атаки - едно от изискванията за най-новата АЕЦ в Олкилуото , Финландия бе да издържа на вероятно разбиване на самолет в сградата и дори без прекъсване на производството [2].

- Най-бързо растящите икономики в света - на Китай и Индия, строят усилено атомни електроцентрали.

- Франция произвежда 80% от електрическата си енергия с атомни ел. централи. Финландия строи атомна централа от ново поколение и планира строеж на още 2 атомни ел. централи в следващите 10 години. Повечето развити държави със застой в строежа на нови мошности като САЩ, Швеция, Германия преосмислят отношението си към атомната ел. енергия поради новите тенденция на глобалните енергийни пазари.

- Въглеводородните източници на енергия са към своето изчерпване. Основните производители на въглеводороди са политически нестабилни страни.

- В България има доказано наличие на уран ([3], предполага се, че извличането му би било рентабилно [4]. Taka би могло да задоволи нейното собствено производство за следващите 30 години, време вероятно достатъчно за появата на рентабилно производство от Термоядрен синтез.

- Производството на уран в България се възобновява и високите му цени гарантират интереса на чуденстранни вложители[5]

- Страни като Швеция декларират политически, че се отказват от атомните си мощности и закриват стари такива , но модернизират тези с по-малка възраст и повдигат капацитета им. Напрактика строят нови мощности в старите сгради. [6]

### [редактиране] Против

- Срещу изграждането на централата се обявяват редица екологични организации с мотива, че една атомна централа е вредна за околната среда и е особено опасна при евентуална авария или терористична атака. Проблеми има и с превозването, обработването и съхраняването на радиоактивните отпадъци.

- Сериозни съмнения има и за икономическата ефективност на проекта. Към май 2006 няма публикувана икономическа обосновка. В допълнение към това, въпреки направените през 80-те години инвестиции, никой инвеститор не се ангажира с изпълнението му без значителна държавна подкрепа. В същото време активното лобиране в полза на строежа на централата от различни групи създава съмнения за корупция при решението за изграждане.[източник?]

- Атомната енергия като технология не намира широка подкрепа сред населението на страните в които лобито и не развива постоянни кампании. АЕ е отричана от голяма част от хората и правителствата по света. Германия (90 милиона) вече се ангажира да затвори всичките си 36 реактора преди 2020 г., Испания, с население 60 милиона, вече произвежда 8% от електрическата енергия от вятър, има морататориум върху изграждането на нови реактори и постепенно изважда от употреба старите. С прекратяването на използването на атомна енергия са се ангажирали още Швеция и Белгия, а Италия е първата страна, която затваря всичките си ядрени реактори веднага след трагедията в Чернобил.

- България няма работещо собвствено производство, въпреки наличието на уранови залежи на Уран и сега (2007) разчита изцяло на внос от други страни. [7]

- Строежът на АЕЦ трае дълги години и струва много пари, на практика е по-неизгодно да се строят АЕЦ, отколкото да се инвестира във възобновими източници на енергия.

- Закриването на една АЕЦ на практика струва повече отколкото строежа й.

- Милиони години след затварянето на една АЕЦ местността остава радиоактивна и има нужда от постоянен контрол.

- Радиоактивните отпадъци са най-опасните и трудни за съхранение на земята. В момента голяма част от тях се съхраняват в комплекса Маяк, Русия. Те също биха могли да бъдат мишена за терористи, но също оказват непоправими щети за местните хора, които страдат от всевъзможни мъчителни болести в следствие на облъчването.

- При евентуална авария в модерна АЕЦ, която според занимаващите се с атомна енергетика е невъзможна, е застрашена цялата планета.

## [редактиране] Източници на статията

1. ↑ [1]
2. ↑ [[2]]
3. ↑ [3]
4. ↑ [4]
5. ↑ [Британска компания ще търси уран в България]
6. ↑ [| Атомната енергия в Швеция към Април 2007]
7. ↑ Урановото производство в България

## [редактиране] Вижте още

Маяк
Чернобилска авария
Припят
АЕЦ Козлодуй

## [редактиране] Външни препратки

- Официален сайт на проекта за изграждане на АЕЦ "Белене"
- Информация за АЕЦ "Белене" на страницата на министеството на енергетиката и енергийните ресурси
- Снимки от АЕЦ "Белене" от сайта на НЕК
- АЕЦ БелеНЕ - кампания срещу строителството на централата
- „Особености на лова на територията на АЕЦ Белене“, статия на Красен Станчев

Взето от „http://bg.wikipedia.org../../../%D0%B0/%D0%B5/%D1%86/%D0%90%D0%95%D0%A6_%D0%91%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%B5_5517.html“.

Категории: Статии без посочени източници | Промишленост в България | Енергетика

##### Views

- Статия
- Беседа
- Текуща версия

##### Търсене

##### На други езици

- Deutsch
- English