# Атанас Буров

### от Уикипедия, свободната енциклопедия

Атанас Буров български политик
Роден: | 30 януари 1875 Горна Оряховица, днес България
Починал: | 15 май 1954 Пазарджик, България

Атанас Димитров Буров е български банкер и политик. Той е сред ръководителите на Народната партия, а по-късно на умереното крило на Демократическия сговор. Буров е народен представител в X (1899-1900), XI (1901), XV (1911-1913), XVII (1914-1919), XVIII (1919-1920), XIX (1920-1923), XX (1923-1927), XXII (1927-1931) и XXIII (1931-1934) Обикновено Народно събрание и в V (1911) Велико Народно събрание.

Атанас Буров е роден в Горна Оряховица на 30 януари 1875. Учи в родния си град и в Априловската гимназия в Габрово. Завършва право и икономика в Сорбоната в Париж през 1903. След това учи в Швейцария и Англия. След завръщането си в България ръководи строителството на железопътната линия София-Кюстендил и участва в управлението на редица предприятия - минното Българско акционерно дружество Бъдаще, Българска търговска банка, Застрахователно дружество България, Акционерно дружество Бяло море и други. Участва като доброволец в Балканските войни и Първата световна война.

Като активен деятел на Народната партия Атанас Буров е министър на търговията, промишлеността и труда в правителството на Стоян Данев (1913) и Александър Стамболийски (1919-1920). След Деветоюнския преврат през 1923 се включва в Демократическия сговор и, наред с Андрей Ляпчев, оглавява неговото умерено крило. Той е министър на външните работи и изповеданията в трите правителства на Ляпчев (1926-1931). През 1944 се включва като министър без портфейл в правителството на Константин Муравиев (2-9 септември 1944), образувано като последен опит да се предотврати нападението на Съветския съюз срещу България.

След Деветосептемврийския преврат Буров е осъден на една година затвор от т.нар. Народен съд. Присъдата е отменена с Решение №172 на Върховния съд от 1996. След освобождаването си през 1945 той се присъединява към опозицията срещу комунистическото правителство. През 1947 се обявява срещу смъртната присъда на Никола Петков и е интерниран в Дряново, за известно време е изпратен в концентрационния лагер край Дулово. През 1950 е арестуван и две години по-късно е осъден на 20 години затвор. Излежава присъдата си в Шумен и Пазарджик, където умира на 15 май 1954. През 2000 г. е обявен за почетен гражданин на Горна Оряховица.

## [редактиране] Източници

- Ташев, Ташо (1999). „Министрите на България 1879-1999“. София: АИ „Проф. Марин Дринов“ / Изд. на МО. ISBN 978-954-430-603-8 / ISBN 978-954-509-191-9.

Христо Тодоров | >>> | министър на търговията, промишлеността и труда (14 юни 1913 – 17 юли 1913) | >>> | Жечо Бакалов
Янко Сакъзов | >>> | министър на търговията, промишлеността и труда (6 октомври 1919 – 16 април 1920) | >>> | Недялко Атанасов
Христо Калфов | >>> | министър на външните работи и изповеданията (4 януари 1926 – 29 юни 1931) | >>> | Александър Малинов

Уикицитат съдържа
колекция от цитати от/за Атанас Буров
Взето от „http://bg.wikipedia.org../../../%D0%B0/%D1%82/%D0%B0/%D0%90%D1%82%D0%B0%D0%BD%D0%B0%D1%81_%D0%91%D1%83%D1%80%D0%BE%D0%B2_cecb.html“.

Категории: Български предприемачи | Български политици (1878-1918) | Български политици (1918-1945)

##### Views

- Статия
- Беседа
- Текуща версия

##### Търсене

##### На други езици

- English