# Ј

### от Уикипедия, свободната енциклопедия

Кирилска буква Ј
Кирилица
А | Б | В | Г | Ґ | Ѓ | Д
Ђ | Е | Ё | Є | Ж | З | Ѕ
И | I | Ї | Й | Ј | К | Ќ
Л | Љ | М | Н | Њ | О | П
Р | С | Т | Ћ | У | Ў | Ф
Х | Ц | Ч | Џ | Ш | Щ | Ъ
Ы | Ь | Э | Ю | Я |  |
Неславянски букви
Ӑ | Ә | Ӕ | Ҕ | Ӗ | Ғ | Ӏ
Ӂ | Җ | Ӝ | Ҙ | Ӟ | Ӡ | Ӣ
Ӥ | Ҡ | Қ | Ҟ | Ҝ | Ң | Ҥ
Ө | Ӧ | Ҧ | Ҫ | Ҷ | Ҹ | Ӵ
Ҽ | Ҿ | Ҩ | Ҳ | Һ | Ҭ | Ҵ
Ӳ | Ӯ | Ү | Ұ | Ӱ |  |
Отпаднали букви
Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | ІА
Ѥ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ | Ѱ
Ѳ | Ѵ | Ѷ

Ј, ј е единадесетата буква в сръбската и дванадесетата буква в македонската кирилица. Също така се изпозлва и в алтайската и до 1991 година в азербайджанската кирилска азбука и обозначава звука /j/. В останалите слявански кирилски азбуки вместо J пред гласна се изпозлва буквата Й (и кратко), а след съгласна — Ь (ер малък).

Буква Ј е въведена в сръбската писменост през 19 век от Вук Караджич. Първоначално в своятa граматикa "Писменица сербскога їезика по говору простога народа" (у Виенни, у печатньи Г. Іоанна Шнирера, 1814) той изпозлва буквата Ї (йота), която по-късно променя на Ј — т.е. изпозлва латинската буква йота в неговото немско звуково знчение, като поставял две точки над буквата. Въвеждането на тази "латинска" буква в кирилската сръбска азбука (Караджица) е жестоко критикувано, но с времето са намерени и "оправдания" — в някои скорописи от 17 и 18 век се среща J-образно изписване кирилската буква І, която в някои случаи (в началото на думата и между гласни звукове) се произносяла именно като [й] (/j/).

В новосъздадената македонска азбука буквата J е въведена по сръбски образец от Езиковите комисии на АСНОМ на 4 декември 1944 година след гласуване (8 гласа "за", 3 "против").

Буква Ј е изпозлвана и в някои варианти на украинската азбука от средата на 19 век, но така и не успява да се наложи. В началото на 20 век след Болшевишката революция в Русия съществуват идеи за преминаването и на руския език на изцяло фонетична писмена ситема, в които се е изпозлвала тази буква.

## [редактиране] Литература

- Петар Ђорђић. Историја српске ћирилице. Београд, 1971.
- Иван Кочев, Иван Александров. Документи за съчиняването на «македонския книжовен език» // Македонски преглед (Macedonian review). Списание за наука, литература и обществен живот. Година XIV, книга 4 (София, 1991). Стр. 17. ISSN 0861-2277.

## [редактиране] Външни връзки

- Скопската икона Блаже Конески, македонски лингвист или сръбски политработник? книга на Драгни Драгнев, Македонски научен институт, София, 1998

Тази статия, свързана с лингвистиката, е все още мъниче. Можете да помогнете на Уикипедия, като я редактирате и я разширите.
Взето от „http://bg.wikipedia.org../../../%D1%98/_/_/%D0%88.html“.

Категории: Кирилица | Мъничета, свързани с лингвистика

##### Views

- Статия
- Беседа
- Текуща версия

##### Търсене

##### На други езици

- English
- Suomi
- Italiano
- 日本語
- Polski
- Português
- Русский
- Српски / Srpski
- ไทย
- Українська
- 中文