# Алберт Швайцер

### от Уикипедия, свободната енциклопедия

  Тази статия е за германския общественик. За наградата, наречена на негово име, вижте Алберт Швайцер (награда).

Алберт Швайцер германски общественик
Роден: | 14 януари 1875 Кайзерсберг, Елзас
Починал: | 4 септември 1965 Ламбарене, Габон

Алберт Швайцер (на немски: Albert Schweitzer) е немски лекар, философ, теолог, органист, музиколог и общественик. Носител на Нобелова награда за мир за 1952 г.

## [редактиране] Биография и творчество

Швайцер е роден в семейството на лутерански пастор. Основното и средното си образование получава в Мюнстер и Мюлхаузен. През 1883 година постъпва в Страсбургския университет, учи е също в университетите в Берлин и Париж. През 1899 г. защитава научната степен доктор по философия с дисертацията „Религиозната философия на Кант” (немски - Die Religions philosophic Kants), а през 1902 г. се хабилитира като доктор по теология.

На 30-годишна възраст Швайцер започва да учи медицина в Страсбургския университет През 1913 г. защитава медицинска дисертация на тема „Психологическа оценка на личността на Иисус”. Същата година заедно с жена си Елен Бреслау (медицинска сестра), заминава за Африка. Там, в селцето Ламбарене, днес в Габон, тогавашна Френска екваториална Африка със собствени средства създава болница. Като немски поданик, по време на Първата световна война, е изпратен във френски лагер. След края на войната, при преминаването на Елзас към Франция, приема френско поданство. След няколкогодишен престой в Европа, където изнася концерти с цел набиране на средства за възстановяването на напълно разрушената през войната болница в Ламбарене, през 1924 г. той се завръща там заедно с екип от няколко лекари и медицински сестри, които работят в болницата безвъзмездно. Новата болница е възстановена през 1927 г. и Швайцер се завръща в Европа, където развива музикална и лекторска дейност.

Втората световна война заварва Швайцер в Ламбарене. Едва през 1948 г. той успява да се върне в Европа, на следващата година посещава САЩ по покана на Чикагския университет. През 1957 г. Швайцер публикува знаменитото си „Обръщение към човечеството”, в което призовава за прекратяване изпитанията на ядрено оръжие. Две години по-късно Швайцер окончателно се заселва в Ламбарене, където живее и работи до края на живота си.

Швайцер е носител на две авторитетни награди. През 1928 г. му е присъдена Франкфуртската премия на името на Гьоте, а през 1952 г. става лауреат на Нобеловата награда за мир. Със средствата от първата строи в Грюнсбах почивен дом за персонала на болницата в Ламбарене. Паричния еквивалент на Нобеловата награда влага в построяването на пансион за прокажени в Ламбарене.

### [редактиране] Музикална дейност

Още в ранна възраст Алберт Швайцер започва да учи орган и в началото на 20 в. вече е известен като органист. По време на пребиваванията си в Европа развива богата концертна дейност. Изключително силен е интересът му към творчеството на Йохан Себастиан Бах. През 1904 г. основава „бахово общество” в Париж, същата година публикува фундаменталния труд „Йохан Себастиан Бах“, значително разширен при следващото издание от 1908 г., за него Швайцер получава докторска степен по музика. Заедно с учителя си Шарл Мари Видор публикува пълното издание на органовите творби на този композитор. Швайцер е експерт и по конструкцията на органа. През 1906 г. публикува монография на тази тема, която позволява да множество старинни инструменти да бъдат предпазени от неоправдана модернизация.

### [редактиране] Теология

През 1902 г. е назначен за професор в богословския колеж „Св. Тома” в Страсбург, а година по-късно става негов директор. В основното си теологично съчинение „От Реймарус до Вреде” (Von Reimarus zu Wrede), посветено на христологията, Швайцер едновременно се противопоставя както на опитите да бъде „модернизирано” разбирането на личността на Иисус Христос, така и на бъде оспорена неговата историчност. Като цяло приема есхатологичния характер на земния живот и проповед на Спасителя, но в същото време вижда в тях средство за осъществяване на Царството Божие на земята.

### [редактиране] Философия

Философията на Швайцер е близка до т. нар. „философия на живота”. В центъра й стои самият факт на живота. В етически план е изведен принципът за благоговение към живота сам по себе си (Ehrfurcht vor dem Leben). Швайцер възразява срещу декартовото „Мисля, следователно съществувам”, противопоставяйки своята концепция: „Аз съм живот, който иска да живее сред животи”. Основните си възгледи излага в книгите: „Философия на културата I: Упадък и възраждане на цивилизацията” (Kulturphilosophie I: Verfall und Wiederaufbau der Kultur) и „Философия на културата II: Култура и етика” (Kulturphilosophie II: Kultur und Ethik), публикувани през 1923 г.

## [редактиране] Други

- Във Ваймар и Гюнсбах има паметници на Швайцер. В Кайзерсберг съществува негов мемориален музей.

- Болницата в Ламбарене, която съществува и днес, се състои от повече от 70 постройки и е оформена като типично африканско селище. При установяването на порядките Швайцер се съобразява с бита и традициите на местното население. В района свободно се движат домашни животни, на роднините на пациентите е разрешено да се грижат за тях по време на лечението.

- В голям период от живота си, вероятно без последните 10 години, е бил вегетарианец („Знаменити вегетарианци“, Рин Бери).

## [редактиране] Външни препратки

Уикицитат съдържа
колекция от цитати от/за Алберт Швайцер

- Сайт на международния Нобелов комитет
- Болницата в Ламбарене
- Общество на приятелите на Алберт Швайцер
- Официален сайт на международната организация "Алберт Швайцер"
- Неофициален сайт, съдържащ много информация и препратки за Швайцер
- Статия в "Британика"
- Германски Алберт Швайцер център
- "Култура и етика" на руски език

Нобелова награда за мир Лауреати на наградата

1901: Дюнан, Паси 02: Дюкомен, Гоба 03: Кримър 04: ИМП 05: Фон Зутнер 06: Рузвелт 07: Монета, Рено 08: Арнолдсон, Байер 09: Бернарт, д'Естурнел 1910: МБМ 11: Асер, Фрид 12: Руут 13: Лафонтен 17: Червен кръст 19: Уилсън 1920: Буржоа 21: Брантинг, Ланге 22: Нансен 25: Чембърлейн, Дауес 26: Бриан & Щреземан 27: Бюисон, Квиде 29: Келог 1930: Сьодерблум 31: Адамс, Бътлър 33: Ейнджъл 34: Хендерсън 35: Осиецки 36: Сааведра Ламас 37: Сесил 38: МСБ „Нансен“ 44: Червен кръст 45: Хъл 46: Болч, Мот 47: КСМО, АБКП 49: Бойд Ор 1950: Бънч 51: Жуо 52: Швайцер 53: Маршал 54: ВКООНБ 57: Пиърсън 58: Пир 59: Ноел-Бейкър 1960: Лутули 61: Хамаршелд 62: Полинг 63: Червен кръст 64: Кинг 65: УНИЦЕФ 68: Касен 69: МОТ 1970: Борлауг 71: Бранд 73: Кисинджър, Ле Дък Тхо 74: Макбрайд, Сато 75: Сахаров 76: Б.Уилямс, Кориган 77: Амнести интернешънъл 78: Садат, Бегин 79: Майка Тереза 1980: Перес Ескивел 81: ВКООНБ 82: А.Мюрдал, Гарсия Роблес 83: Валенса 84: Туту 85: ЛСПЯВ 86: Визел 87: Ариас Санчес 88: МСООНПМ 89: Далай Лама 1990: Горбачов 91: Аун Сан Су Чи 92: Менчу 93: Мандела, де Клерк 94: Арафат, Перес, Рабин 95: Пъгуошки конференции, Ротблат 96: Бело, Рамос-Хорта 97: МКЗПМ, Дж.Уилямс 98: Хюм, Тримбъл 99: Лекари без граници 2000: Ким 01: ООН, Анан 02: Картър 03: Ебади 04: Маатаи 05: МААЕ, Ел Барадей 06: Юнус, Грамин Банк
Не е присъждана през: 1914-16, 1918, 1923-24, 1928, 1932, 1939-43, 1948, 1955-56, 1966-67, 1972 година

Взето от „http://bg.wikipedia.org../../../%D0%B0/%D0%BB/%D0%B1/%D0%90%D0%BB%D0%B1%D0%B5%D1%80%D1%82_%D0%A8%D0%B2%D0%B0%D0%B9%D1%86%D0%B5%D1%80_8a77.html“.

Категории: Немски философи | Теолози | Музиколози | Носители на Нобелова награда за мир

##### Views

- Статия
- Беседа
- Текуща версия

##### Търсене

##### На други езици

- Alemannisch
- Brezhoneg
- Bosanski
- Català
- Česky
- Dansk
- Deutsch
- Ελληνικά
- English
- Esperanto
- Español
- Eesti
- Suomi
- Français
- עברית
- Hrvatski
- Magyar
- Bahasa Indonesia
- Ido
- Italiano
- 日本語
- 한국어
- Latina
- Nederlands
- ‪Norsk (nynorsk)‬
- ‪Norsk (bokmål)‬
- Polski
- Português
- Русский
- Slovenčina
- Slovenščina
- Svenska
- Türkçe
- Українська
- 中文